Det er et anagram.
-Herregud! -Nena...
Nena. Nena, hør på meg.
-Nena, vær så snill. Åpne døren. -Bare løgner!
Åpne døren!
-Du forrådte meg! -Jeg kan forklare...
-Du solgte meg! -Åpne døren! Åpne døren!
Du vet vel at du ikke kan bli der hele livet? Åpne!
Jeg kan forklare, elskling. Vær så snill.
-Det er mitt barn. Mitt barn. -Vi må snakke sammen.
Åpne døren!
Åpne døren... Åpne døren!
Nena. Nena!
Åpne den jævla døren!
Nena!
Nei. Ikke gjør det!
Nei!
Nå... Hvordan har du følt deg?
Bra. Litt engstelig, men jeg har det bra.
-Er du i fjerde måneden? -Ja.
Vi fant det ut under "All Star"- kampen. Nå er vi i sluttspillet.
-Knicks-fan? -Nets.
Leit å høre.
Men vi er så glade. Vi har planlagt dette lenge.
Er alt som det skal?
Et øyeblikk. Ok?
Det går bra.
Du...
-Dette går bra. -Ok.
Det er nok bare noe galt med maskinen.
-Tenk om det er noe galt med meg. -Nei.
Ok.
-Hei der. -Hei.
-Er alt som det skal? -Ja, vi bare sjekker.
Jeg finner ingen puls. Jeg er veldig lei for det.
Støtt deg på meg.
TRE MÅNEDER SENERE
Taxi?
Du er ved din destinasjon.
Unnskyld meg, monsieur. Jeg ser etter Rue de la Bouche...
Takk! Du bekrefter stereotypen.
-Pardon. -Bonjour.
Jeg har gått meg vill. Jeg er amerikaner. Selvsagt.
Jeg leter etter denne gaten.
Rue de la Bûcherie? Rett fram. Ser du Montparnassetårnet?
Non, non, non. Pardon. Bûcherie ligger jo...
-Du krysser gaten. Til venstre. -Nei, nei!
Du går rett frem, og så over Seine. Bûcherie...
-Takk! -Ja, det er den veien!
-Julie! -Hei! Herregud!
Hei!
Jeg er veldig lei for det.
Det går bra. Jeg vil aldri høre de ordene. Men takk!
-For hva da? -Guy fikk jobben takket være deg.
Jeg er her i Paris, Julie! Og på Sorbonne, da!
Jeg la bare CV-en hans øverst. Han er ganske imponerende.
-Ja, det er han. -Forresten...
-Du vil ikke takke for leiligheten. -Vi så den. Helt perfekt.
-Den har alt vi trenger. -Ok. Takk.
-Skal vi gå en tur? -Ja.
-Hva med Guys roman? -Alltid en versjon fra å være ferdig.
-En forlegger er interessert. -Fantastisk.
-Og du, da? -Jeg klarer meg.
Guy vil ikke at jeg skal jobbe nå. Han er så snill.
Han vil være herre i huset en stund.
Du forsørget ham lenge som danser. Det er ikke lett.
Han burde tjene pengene for en gangs skyld.
Jeg oppmuntrer ham fordi jeg tror på hans evner som forfatter.
Jeg er bare så glad du er her.
Vet du hva vi burde gjøre? Gå på matlagningskurs.
Ja! Det har jeg villet siden vi fant ut at vi skulle til Paris.
Jeg ordner det.
Vi lærer noen gourmetretter, så Guy slutter å spise ferdigmat.
Jeg har alt forbudt det.
-Er det sant? Hvordan? -Pastramismørbrød.
-Vi trenger et matlagningskurs. -Absolutt.
-Kan jeg? -Klart det.
Han er perfekt.
Hei! Stopp ham!
Han tok vesken min!
Herregud!
Herregud.
Hei der!
-Det gikk heldigvis bra. -Man kan ikke drepe en kakerlakk.
-Takk. Det går bra nå. Takk. -Bra, mademoiselle.
Vent. Dette er ikke min lomme...
Dette er...
"Margaux Castavet." Dette er din dag.
Madame! Je peux vous aider?
-Snakker du engelsk? -Oui. Ja.
Jeg har en lommebok som tilhører en leietaker som heter Margaux Castavet.
Takk. Jeg skal sørge for at hun får den.
-Jeg vil helst levere den selv. -Er du ute etter en belønning?
Nei, det er jeg ikke. Kan du være snill og ringe henne?
-Margaux Castavet... -Noen nevnte navnet mitt.
-Ser du etter meg, min venn? -Ja.
-Ja. Jeg har lommeboken din. -Herregud!
Jeg var hos politiet i en time. De hadde ingen håp om å finne den.
-Du er en engel. -Nei da.
Amerikaner? Jeg elsker amerikanere. Dere er så ærlige og åpne.
Alt kan ses i ansiktet.
-Hvordan fant du den? -Vi ble nok ranet av samme tyv.
Jeg håper du slo ham gul og blå.
-Ta dette som takk. -Jeg er bare glad den kom til rette.
-Hva heter du? -Rosemary Woodhouse.
Rosemary? Gammeldags navn. Jeg liker det. Veldig feminint.
-Takk. -Hvor bor du?
Mannen min underviser på Sorbonne. Vi bor i en fakultetsleilighet.
Min mann er æresmedlem i styret.
Dere må komme på en fest her i kveld. Jeg godtar ikke et nei.
Ta med mannen din. Jeg insisterer.
Ok. Takk.
-Vi ses i kveld. -Ja. Vi ses.
Hyggelig å treffe deg.
-Hva er det? -Alle skuffene er fulle.
-Jeg har en koffert igjen. -Her da?
En god nyhet. Jeg tror jeg fant kjøkkenet. Jøss.
Da kan vi spise frokost på sengen.
Jeg trodde leiligheter i New York var små.
Det er bare for et helt år.
Mandag, onsdag og fredag får jeg rommet.
Du får tirsdag, torsdag og lørdag.
-Søndag, da? -Da er vi bare nakne i sengen.
Kan det være søndag hver dag?
Den damen med lommeboken inviterte oss på fest.
Fest? Du er sprø som løp etter en veskenapper!
Passet mitt var jo i vesken. Kan vi gå på festen i kveld?
Blir du ikke heller i vårt nye palass-
-og spiser en deilig "soupe poulet et nouilles"?
-Hvordan kan jeg si nei? -Liker du det?
Vil du høre hva jeg vil gjøre etter det?
Défaire les valises et nettoyer la chambre.
-Hva sa du? Det var så sexy. -Jaså, liker du det?
Jeg sa: "Vi pakker opp koffertene og vasker rommet."
-Var det alt? -Ja.
Vent... Kom hit, da.
Jeg må jobbe noen timer med boken. Hver dag eller ingenting.
Venter du besøk?
-Mr og mrs Woodhouse? -Ja.
Jeg er her for å kjøre dere til en fest.
Voilà.
Denne døren?
-Unnskyld meg. -Vi burde ha forkle og servere.
Servitørene er mer velkledde enn vi er. Se på dressen hans.
-Rosemary! -Margaux. Hei.
-Og du må være ektemannen. -Ja. Guy.
-For en gentleman. -Roman, hils på redningskvinnen min.
-Roman, dette er... -Den fantastiske Rosemary.
-Hyggelig å møte deg. -Utrolig å møte en superhelt.
Og dette er mannen som skal vekke liv i engelskfakultetet.
Jeg leste din strålende artikkel om Fitzgerald.
-Er det sant? -Du er en stjerne for meg.
Unnskyld oss. Franskmennene skal få se en ekte intellektuell.
Ha det.
-Beklager. Mannen min... -Takk for invitasjonen.
-Jeg er straks tilbake. -Ok.
-En petit-four? -Nei takk.
-Hei. -God kveld.
Rosemary, ingen veggpryd på mine fester.
Du må mingle.
Alle er bare så fascinerende. Jeg snakker ikke et ord fransk.
Kom!
S'il vous plaît! For å hedre min gjest Rosemary-
-skal kveldens festligheter holdes på engelsk.
Amerikanere er kjent for bare å snakke et språk.
-Og franskmenn er arrogante svin. -Jeg har blitt kalt verre ting.
-Har du møtt min kone Sylvie? -Nei. Hyggelig.
Takk for invitasjonen. For et vakkert hjem!
En livlig fest krever interessante gjester. Takk for at dere kom.
Han er fin å kjenne om du gjør ugagn.
Politimester Fontaine.
-Hyggelig. -I like måte.
Mme Castavet fortalte om tyven. Modig, men veldig tåpelig.
Jeg skulle ønske at jeg hadde hundre som deg i politiet.
Jeg lover ikke å gjøre det igjen. Hvis du lover at jeg slipper.
-Du hadde rett. Hun er enestående. -Skal vi gå nå?
-Barna... -Så dumt. Vi ses!
-Ring meg om du måtte trenge noe. -Takk, sir.
Mme Veaulieu, sjefdesigner på Beauchamps.
-Hei, Rosemary. Så vakker du er! -Takk, i like måte.
-Xavier Exahros, skipsreder. -Hyggelig. Rosemary.
Kom, Rosemary. Monsieur Wees er ekspert på sjeldne manuskripter.
Han er en ledende kraft i bevaringen av Dødehavsrullene.
Det er veldig hyggelig å møte deg, sir.
Oppfør deg!
Yoshiro! Akia Technologies. Rosemary.
-Hvor ligger toalettet? -Til venstre, ved siden av Goyan.
Da de fant munnen, restaurerte de hele objektet. Han hadde...
Hva gjør du?
Er alt i orden?
Du er helt rød. Hva er det?
Nei...
-Kan vi dra hjem nå? -Klart det.
Kan vi dra hjem?
Roman! Takk for en herlig kveld.
-Takk. -Dette er Paris. Vi har bare begynt.
-Vi må faktisk dra. -Kom og si farvel til Margaux.
Det tar bare to minutter. Kom nå.
Å møte en ny venn er en av livets herligste ting.
Det skjer meg sjelden. Så jeg håper dere-
-lar oss anse dere som nye medlemmer i vår klan av utskudd.
Som et lite tegn på vårt vennskap vil vi gi dere en liten gave.
Margaux.
Et liv er ikke nok til alle verdens nytelser.
Vi vil tilby dere ni til.
Hvem gir et dyr i gave til fremmede?
Det er en forpliktelse, ikke en gave.
Jeg synes hun er vakker. Hva skal hun hete?
Nei, ikke noe navn. Vi beholder ikke katten.
-Se på ansiktet hennes! -Vi får knapt plass her selv.
Jeg tror ikke universitetet tillater kattehold.
Hva syntes du om dem?
Dem? Hva jeg syntes om dem?
Jeg vil ikke snakke stygt om mine klanmedlemmer,-
-men Roman er en av de mest arrogante personene jeg har møtt.
-Og det var det jeg likte. -Han har selvtillit.
Kan du hjelpe meg?
Egoet er stort nok for både oss og katten.
-Han ville vært en bra romanfigur. -Ja! Skriv ham inn.
Da må jeg møte ham igjen, så nei.
-Jeg liker Margaux. -Du...
Hvorfor ble du så varm og svimmel tidligere?
Vil du snakke om det eller gjøre noe med det?
Det var et bra spørsmål.
Jeg tror jeg ville snakket om det.
-Vi har en venn. -Kjære...
-Du gir visst ikke opp? -Hun er som skapt for oss.
-Du er glad i henne. -Ja, det er jeg.
Greit.
Guy, våkne. Det er røyk her.
Herregud. Ok. Vent her.
-Vær forsiktig. -Jeg ordner det.
Hva? Jeg snakker ikke fransk.
Dyr er ikke tillatt her. Om du vil vente, må dyret ut.
Mannen min har brent seg, og det er veldig kaldt ute...
Da må dere gå begge to.
-Hva er problemet? -Hun har en katt.
-Er han hardt skadd? -De har ikke sagt noe enda.
-Hvordan visste dere at jeg var her? -Politimester Fontaine fortalte det.
-Vi ville se at du var uskadd. -Det går bra med meg.
Det må ha vært en kortslutning. Alt tok fyr, og Guy brente seg.
Ikke bekymre deg. Vi er her nå. Jeg har begynt å be.
Jeg liker ikke bøller. Katten blir her.
Takk.
Hørte du det, vennen? "Navneløs".
-Hun reddet oss. Hun reddet oss. -Kalte du henne "Navneløs"?
-Nei, Guy. -Oppfinnsomt av en forfatter.
-Mrs Woodhouse? -Ja, doktor.
-Tusen takk. Hvordan går det? -Jeg forventet verre skader.
Mannen din får ingen varige mén.
-Han burde skrives ut innen en time. -Takk.
Det går bra.
Han klarer seg fint. De skriver ham ut om en time.
Dette er våre nye venner, Margaux og Roman. Dette er Julie.
Hvor skal dere bo nå? Dere kan ikke dra tilbake dit.
-Jeg har ikke rukket å tenke på det. -Jeg har en sofa og en luftmadrass.
-Vi har en leilighet i La Chimère. -Universitetslønna er ikke høy.
Vi hadde ikke hatt råd til en helg.
-Vi eier den og tar hva vi vil. -Den er tom. Det er en tjeneste.
Betal samme leie som nå, så går vi med overskudd.
-Det er galskap. -Julie...
-Hun mener at det er generøst. -Ja.
Skap.
-Guy! -Ja?
Du vil ikke tro dette.
Dette er uventet. Er det...?
Ro, se på denne. Den sitter perfekt.
Se, her er det mer. Alt dette kan ikke være til oss?
I så fall hadde de tidligere leietakerne akkurat samme størrelse.
Guy. Disse klærne er nye. Merkelappene sitter på.
-Det er ekkelt. -Du kan prøve den for moro skyld.
-Jeg fleiper... ikke. -Alvorlig talt.
Det ble gjort i beste mening, men dette er for mye.
Det er bare midlertidig. Vi trenger ikke ta imot mer.
Vi spiser vår egen mat og går i egne klær. Om jeg selger boken...
-Når du selger boken... -Ja, da skaffer vi vårt eget sted.
-Ok. -Hvor...?
-Smidig. -Ikke gå deg vill her inne.
Se hvem som er glad for å møte deg.
Hvor mange ganger kan jeg skrive samme avsnitt?
-Få se det. -Nei, det er ingenting.
-Du presser deg selv for hardt. -Eller ikke nok.
Jeg har vel vært kunstner som sliter lenge nok?
-Jeg må ta meg av familien. -Du tar deg jo av oss.
-Oss... -Ja.
-Hei! -Beklager at jeg er sen.
-Hvordan går det? -Bra.
-Er det her du jobber? -Ja, utrolig.
-Julie, det er nydelig. -Hvordan går det i La Chimère?
Mick Jagger har leilighet der. Eller David Bowie?
Jeg har ikke sett dem, men jeg skulle gjerne møtt dem i heisen.
Sa Guy at jeg anbefalte ham til en ny jobb?
-Hvilken? -Leder for engelsk litteratur.
Mye mer penger og prestisje.
Pengene er ikke viktige. Guy vil skrive ferdig boken.
Han har det veldig slitsomt.
Han har hatt skrivesperre siden vi mistet barnet.
Han trenger bare en ny muse.
Ikke vær redd. Mannen din har aldri hatt øye for andre enn deg.
Du er snill.
Guys hovedkonkurrent. Hildegard Bishop.
-Høres streng ut. -Hun er et petimeter,-
-men har publisert mye.
Beklager.
Hvor vil du spise? I kafeteriaen eller på mitt kontor?
-Alt tilbake? -Ja, jeg hadde ikke mye å gjøre.
Nei, ikke bli redd, Rosemary! Det er vaktmesteren, Emile.
-Han ble født uten tunge. -Jeg har ikke bedt om hjelp.
Vi hadde problemer med peisen og ville at han skulle se på deres.
-Emile, fant du noe? -Nei...
Så merkelig. Da kan du gå. Takk, Emile.
Jeg vet at han er skremmende. Beklager.
Du må si fra før du slipper inn noen i leiligheten.
Det skremte meg veldig.
Beklager. Jeg trodde min mann sa fra til din mann i går.
Guy glemte kanskje å si det. Beklager.
-Nå har vi beklaget begge to. -Herregud.
-Hva er galt? -Jeg har bare veldig vondt i hodet.
Kom. Kom!
Legg deg på sengen med hodet på den siden og føttene der oppe.
-Sånn? -Ja.
Beklager.
Jeg lærte dette i Tibet.
Hybris medfører mye uvitenhet i vestlig legekunst.
Vent.
Ikke rør deg.
Lukk øynene.
Pust dypt inn. Hold det i brystet.
Og pust ut.
Sakte.
Den er borte.
Hvordan gjorde du...?
Hvordan kan jeg gjengjelde det? Takk.
Du kan gå med en av kjolene. Jeg brukte mye tid på å velge dem ut.
Slapp av nå. Jeg finner veien ut selv.
Det er ikke noen peis her.
Guy! Kan jeg tilby deg skyss?
Jeg snakker og tenker som en forfatter, men jeg kan ikke skrive.
Lærerjobben distraherer deg kanskje?
Om jeg hadde en bedre jobb eller mer penger, måtte jeg ikke bekymret meg.
Jeg får aldri gitt min kone det livet hun fortjener.
Kanskje vi kan hjelpe deg? Pierre, til klubben, er du snill!
Pokker. Hva gjorde han her?
Hva gjemte du?
Pokker.
Vil du vite hemmeligheten bak å lykkes?
For å lykkes må man finne to spesielle personer.
Min første var Margaux. Hun utfylte meg.
-Ja, det gjør Rosemary. -Jeg vet det.
-Den andre var min velgjører. -Hvem er det?
Det spiller ingen rolle. Din blir en annen. Man må finne dem.
Man må spørre dem. De leder en og gjøre alle drømmer virkelige.
For de er mulige, Guy. Alle sammen.
Du fortjener det. Eller hva?
-Det gjør jeg virkelig. -Ja.
Hallo?
-Kan du hjelpe meg med denne? -Hva foregår?
Se. Det er en list der. Bak hyllen er det en skjult dør.
Vær forsiktig. La meg.
Ok, det holder. Det er bra.
Hva var det jeg sa?
Bare et skap som de skjulte.
Ro...?
-Kan jeg spørre deg om noe? -Hva da?
Hva snakket du med Roman om i går?
-Hva? Når da? -Jeg besøkte Julie og så dere.
-Hva snakket dere om? -Rosemary...
Du må gi deg. Du er paranoid.
-Du har rett. -Jeg rydder opp dette.
Hva har du gjort her?
Står her...
Her.
-De tok bildet akkurat her. -Rosemary. Du er besatt.
-Hva har du på deg? Guy... -Jeg vil være velkledd på intervjuet.
-Vil du lede instituttet? -Det ville doblet lønna.
Ja, men du vil vel skrive ferdig romanen?
De som ikke kan utføre, underviser.
Forresten har jeg ingen forlegger lenger.
Hva mener du?
De ringte i går. De sa opp kontrakten.
-Hva? -Ja.
-Hva sa de? -Jeg vet ikke hva som foregår.
Det er som om hjernen sitter fast i sirup.
Det var aldri lett å skrive, men alltid mulig.
Alle forfattere får skrivesperre en gang. Det er midlertidig.
Jeg regnet med å selge boken for vår skyld.
Intervjuet har plutselig blitt en helt avgjørende situasjon.
Og Ro... jeg ville ikke nevnt det bildet til noen.
-Hvorfor ikke? -Du ble bare litt sprø i går kveld.
-Jeg liker ditt nye jeg. -Hva med mitt gamle meg?
Dette er bedre. Mer selvsikker og mandig.
Hør her...
-Tror du jeg har en sjanse? -Du er en mye bedre lærer.
-Hun er trettende. Lykke til. -Takk.
Beklager.
Hei, du.
Kom hit.
Vennen. Hvordan går det?
Uklanderlige meritter. Dine publiseringer er imponerende,-
-men jeg lurer på om de angår kurset.
Vi må jo engasjere studentene, ikke underholde dem.
Vi må fange deres oppmerksomhet.
Jeg er enig i alt. Hver student er unik,-
-og det er mitt ansvar at de oppnår sitt fulle potensiale.
Stillingen er instituttsjef...
...lønnen står til ansvarsområdene.
Herregud!
Herregud! Press hardt!
Ring politiet nå! Ring politiet!
Det går bra med dr Carraro.
-Saksen traff ingen viktige organer. -Det var godt å høre.
-Aner du hva som skjedde? -Nei.
Jeg trodde aldri hun kunne gjøre noe slikt. Hun var kjedelig, men...
Å få et psykotisk sammenbrudd?
Man vet vel aldri hva som skjuler seg i noens hjerte?
Jeg burde nok ikke si det, men dette er bra for deg.
-Julie, gi deg... -Nå er du den beste kandidaten.
Jeg kan ikke tenke på hva jeg tjener på det.
Guy, slutt. Du var ikke innblandet i det.
Hun var bipolar eller ruspåvirket.
Guy, er alt i orden?
-Kjenner du dem? Er de savnet? -Nei, jeg vet ikke noe om dem.
Men du har mistanker om at de er utsatt for noe kriminelt?
Ja.
Det er i vår leilighet. Bildet ble tatt på vårt soverom.
Det er morgen. De ser lykkelige ut, men det er noe som ikke føles rett.
Du har forestilt deg et helt liv for dem ut fra det ene bildet.
Ja.
Det er vel litt sprøtt? Jeg er lei for det.
Snakket du med mme Castavet? Hun vet kanskje hvor de er.
Hun ville ikke snakke om det.
Tror du at hun skjulte noe?
Du vil ikke snakke nedlatende om noen uten bevis. En god og lojal venn.
Vi kan sjekke om det har vært politiaktivitet på adressen.
Bare et øyeblikk.
-Beklager. -Ingenting?
Kvinnen på bildet er død.
Hun het Nena Pascal. Født i Egypt. Ingen familie eller venner.
Rapporten tyder på at hun hoppet fra balkongen.
-Mitt soverom? -Mannen bekreftet selvmordet.
Han kom ikke til avhør. Han er savnet.
Takk for at du kom med dette.
Du burde alltid lytte til følelsene dine.
Guy?
TA AV DEG KLÆRNE
"Ta på deg kjolen."
Guy?
Overraskelse!
-Hun har kommet. Festen kan starte. -For en overraskelse!
Din herlige mann er sjef for engelskinstituttet på Sorbonne.
Jeg fortalte det til Roman. Dette var deres idé.
Livet må feires. Spesielt når bra ting skjer.
Hev glassene for professor Guy Woodhouses kometkarriere!
-Skål! -Takk.
-Skål, vennen. -Vi sulter ihjel. Nå spiser vi!
Gratulerer. Jeg håper dette var det du ønsket deg.
Ikke akkurat.
Kom hit.
-Når...? -Kom hit.
-Du kjenner visst ingen? -Nei.
Hva er det?
-Jeg synes vi burde prøve igjen. -Hva da?
Jeg vil ha barn. Ja, det er skremmende. Jeg vet det.
-Det kan være for tidlig. -Alt er så annerledes her.
Det føles rett.
-Tenk om det er for tidlig. -Kjære... Jeg tror vi må.
Det er på tide.
Eller hva?
-Jo? -Ja.
Ok.
Hva foregår her?
La meg gjette.
-Du er gravid? -Nei.
-Jeg sa ikke noen til henne. -Det er greit, men jeg...
Vi skal prøve.
Nei, ingen flere gaver! Jeg takler det ikke.
Det er ikke noe fjollete, som en kjole. Dette er alvor.
Et slektsklenodium fylt med tannisrot fra mitt veksthus.
Så vakker. Skarp duft!
Den er ganske kraftig. Den beskytter deg-
-og barnet du snart bærer. Lov meg at du går med den.
Jeg lover. Takk.
Takk.
Hva gjør du?
Jeg skriver på boken.
-Klokken er tre om natten. -Nå kommer det.
Ordene, alt. Det kommer. Det er som en kran har åpnet seg.
Så du faller ikke bare, men han dytter deg?
-Det er veldig ubehagelig. -Kanskje dere skal vente med barnet?
Hva snakker du om? Jeg er klar. Jeg har eggløsning neste uke.
Tenk på drømmen din. Det er åpenbart. Du er redd for å miste kontrollen.
Det er betydningen av at Guy dytter deg. Hva tvang han deg til å gjøre?
-På en fest? Foran dine nye venner? -Nei.
Jeg tror jeg vet hva den dreier seg om.
Et par? Jeg forstår ikke.
-Presser Guy deg til partnerbytte? -Veldig morsomt.
Det er Jacques og Nena. De bodde i leiligheten før oss.
Hun døde for tre måneder siden... I leiligheten.
Hun hoppet eller ble dyttet fra balkongen på vårt soverom.
-Det er ekkelt. -Kanskje var drømmen et budskap?
-Tror du Guy vil drepe deg? -Selvsagt ikke.
Hun hadde svaret på hva drømmen betydde, og det døde med henne.
-Kan du snakke med vennene? -Hvordan skal jeg finne dem?
Ser du dette? Et symbol for koptiske kristne.
Det er bare en koptisk kirke i Paris.
-Jaså? -Ja.
Pardon...
Jeg letter etter venner av denne kvinnen. Hun gikk i denne kirken.
-Kjenner du henne? -Vent.
Vær så snill og bli med meg.
-Er du en venn av Nena? -Nei, men jeg vil vite mer om henne.
-Hun døde. -For et par måneder siden.
-Jeg prøver å finne ut hvorfor. -Jeg vet hvorfor.
Nena hadde omgang med satanister.
Hun bodde på et uhellig sted. La Chimère.
-Det er jo der jeg bor. -La Chimère?
-Hva vet du om dets fortid? -Jeg så på nettet.
Det ble bygget på 1860-tallet for de rike og berømte.
Stod det noe om Trench-søstrene? De bodde der i 1933.
-Nei. Var de berømte? -Beryktet.
De var kannibaler.
De slaktet utallige menn og serverte dem-
-før de ble tatt og hengt for det.
-Det er en grusom historie. -Det har skjedd mer grusomt der.
Bygningen er forbannet. Steven Marcato bodde der til 1986.
-Hvem er Steven Marcato? -En satanist. Kanskje Satan selv.
-Hva er dette? -Tidskriftet Fortune.
Djevelen gjemmer seg bak sine milliarder.
Jeg så ham i en bakgate bak La Chimère.
Han ofret en hore.
Marcato drepte henne og spiste hennes hjerte.
Det står at han grunnla Delfi-gruppen og donerer bort millioner.
Djevelen har mange ansikter.
Man vet aldri hvilken form han vil ta.
Det kan være Steven Marcato en dag, neste dag er det en annen.
Jeg har tatt opp nok av din tid. Takk.
Du tror meg ikke. Det gjorde ikke Nena heller, og se hvordan det gikk!
Følg mitt råd. Forlat alt du eier og alle du kjenner.
Dra herfra og forsvinn før de finner deg!
-Nå? -Det er det beste du har skrevet.
-Helt herlig. -Er det sant?
Nei, det er ikke tårer. For jeg blir ikke rørt av historien.
-Det var så vakkert. -Takk og lov.
Roman skal vise den til forleggeren.
-Ga du den til Roman? -Jeg ville ikke fullført uten ham.
-Han er min muse. -Er jeg erstattet av en mann?
-Jeg tenker på deg når jeg er alene. -Jeg er så stolt av deg.
Du skrev den ferdig helt selv.
Jeg skal gå og ringe ham.
Vent!
Vent! Stopp!
-Så du en mann komme ut av heisen? -Nei.
-Var det ikke en...? -Nei. Er det noe galt?
Nei.
-Så du skriver ikke poesi? -Nei. Da jeg var på din alder, jo.
Det var en veldig bra innlevering. Bra jobbet.
-Husk å lese til i morgen. -Det skal vi.
Det føles vel bra når alt går din vei?
-Klart det. -Snart føles det naturlig-
-å være på topp. Du vil gjøre alt for å bli der.
Pleier du å gå ved siden av fremmede og snakke tull?
Det er en kunst. Forførelsen.
-Jeg beklager. Jeg har ingen penger. -Men alt har sin pris.
Du vet vel det?
Jeg vil ikke snakke med en fremmed. Hvem er du?
Jeg er deg.
Vent.
Hei!
Professor?
-Er alt i orden? Hvem var det? -Bare en student.
Jeg har noe å fortelle. De leste boken, og...
De elsket den. De vil møtes i dag, om det er greit for deg.
Bli med meg.
Politimester... For en overraskelse! Kom inn.
-Er noe galt? -Jeg har noe å spørre deg om.
Hva gjorde du i går?
Jeg tok et kurs på La Toque Blanche. Så gikk jeg til kirken.
-Hvorfor det? -Jeg trengte åndelig veiledning.
Fader Tekem ble funnet hengt i går kveld.
Hvorfor møtte du ham?
-Jeg ville spørre om Nena. -Hva sa han til deg?
Han sa mange sprø ting. At det bodde kannibaler her.
Og djeveldyrkere. Og at han hadde sett Steve Marcato drepe noen.
-Hvem? -Steve Marcato. En milliardær.
Han så ham spise en prostituerts hjerte. Jeg trodde han var gal.
Steven Marcato? Se på treffene. Mange rare bilder.
Tror du at hans død er koblet til Nenas død?
Jeg vet ikke, men dette er ikke en veskenapper.
Legg dette fra deg og la politiet gjøre sin jobb.
Vær forsiktig med hvem du stoler på.
Jeg har aldri sett noen gjøre det der på mine matlagningskurs.
Fordi jeg brygger medisin.
Jeg ser at du ikke har på deg amuletten.
Jeg følte ikke for å ha den på med i dag.
-Hva slags medisin er det? -Fertilitetssuppe.
Man drikker den når den har putret i leirgryten i 12 timer.
-Smaker den godt? -Nei. Grusomt,-
-men den gjør deg klar til å få barn.
Jeg lærte det av kineserne.
En venn, Shui Fa, rømte fra Kina etter kommunistrevolusjonen.
Hun ville få barn med en mann hun måtte forlatte.
Hun hadde bare tre par dager på seg. Hun brukte denne oppskriften-
-for å bli fruktbar. Hun bruker samme oppskrift i dag.
Ikke til seg selv, antar jeg. Hun er vel i åttiårsalderen?
Men min venns hemmeligheter står til din rådighet.
Hva med dine hemmeligheter, Margaux?
Hvorfor fortalte du ikke om Nena?
Hvordan snakker man om sitt livs mest smertefulle opplevelse?
Jeg elsket Nena som den datteren jeg aldri fikk.
Jeg ba henne om å forlate mannen. Han var en mørk kraft-
-som hadde et jerngrep om sjelen hennes.
Jeg prøvde å hjelpe henne ut av fellen hun satt fast i.
Jeg møtte henne dagen før hun døde.
Jeg husker fortsatt hennes smil.
Hun sa at hun var veldig lykkelig.
Hun var som på en sky.
-Jeg har ingen flere hemmeligheter. -Nei. Jeg beklager.
Jeg er så lei for at jeg tvilte på deg og Roman...
Men da jeg hørte om Nena, trodde jeg at du-
-var for god til å være sann.
Rosemary, vårt vennskap handler ikke om å erstatte Nena.
Jeg bryr meg om deg.
Jeg vil bare at du skal være lykkelig og frisk.
Jeg lover å smake på den illeluktende suppen din.
Nei. Du skal spise hver dråpe.
Dette er grusomt. Vil du ha litt? ikke?
Du er så feig.
Herregud.
Jeg håper du har spist. Jeg har bare Margaux fertilitetssuppe.
-Jeg er ikke sulten. -Er alt i orden?
Ja. Jeg er bare usikker på om jeg har gjort en stor feil.
Hva mener du?
-Guy? -Jeg fikk solgt boken min.
-Det er jo fantastisk! -Jeg må vise deg noe. Er du klar?
Se. Se, se!
Guy, jeg har aldri sett så mange nuller på en sjekk.
Og det er bare forskuddet. Gå og pynt deg,-
-for vi skal ut. Hva smaker du? Den suppen er grusom.
Jeg vet det. Jeg skal pusse tennene. Jeg gjør alt for deg og barnet.
-Hva gjorde du med skoene? -Jeg tok dem av.
-På operaen? -Ja.
Se på mannen min. Synes du han ser lykkelig ut?
Av og til er fremgang vanskelig å godta.
Vent til han har et problem i sengen. Da må du heie ham frem.
Takk.
Jeg hadde et skjerf... Takk.
Roman, vi går en tur. Jeg trenger litt frisk luft etter vinen.
Takk, Pierre, men vi spaserer hjem i stedet.
Jeg er litt flau over å innrømme at jeg var sjalu på deg.
På to uker fikk du Guy til å skrive ferdig boka. Du var hans muse.
Om det var så vel. Inspirasjon er et mysterium.
Vet du hva som inspirerte Napoleon til å fri til Joséphine?
Restauranten vi var på, i samme bås.
For Guy? Kanskje lukten av pusten din på hans pute?
Nei, det var deg. Så takk. Men jeg er fortsatt sjalu.
-Fryser du? Jeg kan ringe sjåføren. -Nei, det går bra.
-Margaux?! -Ja?
-Vi setter oss i bilen. -Nei. Vi er bare tre kvartal unna.
-Er alt i orden? -Ja da.
-Jeg vil ha det du lovte. -Ring meg i morgen, så løser vi det.
-Det ordner seg. -Ingen flere løgner.
Roman!
Ring etter hjelp!
-Vent... Hjelp oss! -Ring etter hjelp!
-Kan noen hjelpe oss?! -Gi meg mobilen!
Noen?!
Roman er sterk. En kule dreper ikke ham.
-God kveld. -Jeg håper dere har gode nyheter.
-Si at skytteren led før han døde. -Jacques Pascal er ikke død.
De forbereder ham for operasjon. Jeg avhører ham når han våkner.
Jeg lurer på hvorfor han skjøt min mann.
Jacques og kona bodde i samme leilighet som mr og mrs Woodhouse.
-Stemmer det? -Ja.
Hans kone døde for tre måneder siden. Politiet sa det var selvmord.
Med tanke på kveldens hendelser må vi nok vurdere en annen teori.
Kan jeg stille noen spørsmål? Hva sa Jacques før han avfyrte våpenet?
-Jeg vet ikke. Han snakket fransk. -Vi stod for langt unna.
Han sa at han ville ha det som var hans. Nei, det han var blitt lovet.
Han sa: "Ingen flere løgner." Så skjøt han Roman.
Hvilket løfte kan din mann ha brutt?
Det er umulig. Roman ville aldri brutt et løfte.
Noe annet dere husker? Dere har kanskje sett ham før?
-Jeg har aldri sett ham før. -Ikke?
-Nei, aldri. -Si fra om dere kommer på noe.
Jeg ønsker din mann en rask bedring.
-God kveld. -Bonsoir.
-Jeg vil innlede en bønn. -Skal vi bli med?
-Nei, jeg må gjøre det alene. -Vil du være alene?
Om man er troende er man aldri alene.
Nei. Det er umulig. Han våkner.
Hold ham!
Jeg kan bare forestille meg hvor grusom jeg må se ut,-
-for du ser forferdelig ut.
Jeg var redd, mon amour, men nå vet jeg at du vil klare deg fint.
-Hvordan går det, Roman? -Jeg har det... ganske bra.
Jeg forhastet meg visst litt.
-Takk for at dere kom. -De har vært her hele natten.
Dere er ekte venner.
Det var det minste vi kunne gjøre for min velgjører.
Hva skjedde med... han som angrep meg?
Det vet vi ikke.
-Kan vi hjelpe deg med noe? -Ja.
Jeg vil at dere skal dra hjem. Og ta med min kone.
Og ingen spasertur denne gangen. Ta bilen.
Det lover vi.
Ha det.
Du lukter annerledes.
Jeg beklager. I all oppstandelsen...
Noe annet.
-Jeg vet hva det er. -Hva da?
Du er klar. Du er moden.
Guy! Våkne! Vi må sette i gang!
Er du sikker på dette? Jeg er helt utslitt. Det er nok du også.
Ta en dusj. Når du kommer ut er dette ferdig.
Jeg føler meg så varm i kroppen. Overalt.
Du er vakker.
Jeg vil at dette skal bli vårt livs mest romantiske, perfekte natt.
Ikke noe press på meg, med andre ord?
Det føles så rart.
Jeg svever av gårde.
Dette er ingen drøm. Dette skjer faktisk.